dc.contributor.author |
Моця, О.П. |
|
dc.date.accessioned |
2015-12-02T17:22:44Z |
|
dc.date.available |
2015-12-02T17:22:44Z |
|
dc.date.issued |
2011 |
|
dc.identifier.citation |
Мандрівка угрів за Карпати: інформація писемних джерел та археологічні реалії / О.П. Моця // Археологія і давня історія України: Зб. наук. пр. — К.: ІА НАН України, 2011. — Вип. 7. — С. 15-20. — укр. |
uk_UA |
dc.identifier.issn |
2227-4952 |
|
dc.identifier.uri |
http://dspace.nbuv.gov.ua/handle/123456789/89129 |
|
dc.description.abstract |
У статті розглядається шлях переселення
давніх угрів – «старих мадяр» з Приуралля і Поволзьких степів через Подніпров’я до Карпатської котловини та аналізуються повідомлення писемних джерел, у співставленні останніх з археологічними артефактами в Україні. |
uk_UA |
dc.description.abstract |
В средневековых письменных источниках
(венгерская «Gesta Hungarorum», древнерусская «Повесть временных лет», трактат византийского императора Константина Багрянородного «Об управлении империей») представлены
два варианта переселения «старых мадьяр» на
«новую Родину» – в Карпатскую котловину.
По данным Венгерского Анонима, северный
маршрут через Суздаль и Киев проходил далее
на запад (Владимир-Волынский), затем – на
юг (Галич), и уже из Прикарпатья, через горы,
в Паннонию. Южный, согласно информации
Константина Багрянородного, – через южнорусские степи и южнее Карпат в Закарпатский
регион, где и было создано в Х в. государство
оседлых кочевников.
По всем имеющимся данным, как письменным, так и археологическим, второй из упомянутых маршрутов представляется более
логичным, обоснованным, а поэтому – более
понятным, с учетом специфического способа
передвижения коллективов кочевников по открытым пространствам. |
uk_UA |
dc.description.abstract |
Medieval written sources (Hungarian ‘Gesta
Hungarorum’, Old-Russian ‘Povest vremiannykh
let’, the book by the byzantine Emperor Constantine
VII Porphyrogenitus ‘De Administrando
Imperio’) represent two variants of Magyars’ migration
towards the new fatherland, i.e. the Carpathian
kettle. After the data given by the Hungarian
Anonymous, the northern course comes
through Suzdal and Kiev, and then westwards
(Vladimir-Volynsky), then southwards (Galich),
and then, over the Carpathian Mountains, in Pannonia.
The Southern one, after Constantine Porphyrogenitus,
comes through the South-Russian
steppes and southwards Carpathians into the
Transcarpathian region, where the state of the
settled nomads is created in the tenth century.
After all the data, as written ones, so the archaeological,
the second of the mentioned routes
seems to be more logical, well grounded and thus
more comprehensive, taking into consideration
the specifics of the nomads’ collective conveyance
through the open space areas. |
uk_UA |
dc.language.iso |
uk |
uk_UA |
dc.publisher |
Інститут археології НАН України |
uk_UA |
dc.relation.ispartof |
Археологія і давня історія України |
|
dc.title |
Мандрівка угрів за Карпати: інформація писемних джерел та археологічні реалії |
uk_UA |
dc.title.alternative |
Путешествие угров за Карпаты: информация письменных источников и археологические реалии |
uk_UA |
dc.title.alternative |
Hungarians’ Travels Over the Carpathians: Written Sources and the Archaeological Realities |
uk_UA |
dc.type |
Article |
uk_UA |
dc.status |
published earlier |
uk_UA |
dc.identifier.udc |
903/904 (470.4-5+477):(=511.141)"08/09" |
|